Central Perk ponosno predstavlja
muziku gospođice Fibi Bufe!
Hvala. Zdravo.
Počela bih pesmom o onom trenutku
kad iznenada shvatite šta je zapravo život.
Dobro, počinjemo.
Mnogo vam hvala.
Divota! Ovo je baš...
P R I J A T E LJ I
Ovo je super, narode! Čitav grad je u mraku.
Mama kaže da su u mraku Menhetn, deo Bruklina i Kvinsa
i da nemaju pojma kada će se struja vratiti.
Ovo je veliko. -Gaćice i džemper? Zašto, mama?
Koga ću upoznati u zamračenju?
Ljude iz distribucije? Provalnike-dobre prilike?
Možemo li kasnije o otme?
Mogu li da pozajmim telefon?
Da pozovem svoj stan i proverim kako mi je baka.
Koji je moj broj?
Nikada ne zovem sebe.
O, Gospode! To je ona.
Manekenka "Viktorije Sikret", Gudejkr!
Zdravo, mama, Džil je. -Ima pravo, Džil Gudejkr!
O, Gospode! Zarobljen sam u ATM predvorju s Džil Gudejkr!
Je li ovo predvorje? Možda je atrijum.
Da, samo se ti usredsređuj na to, idiote!
Da, dobro sam. Zarobljena sam u banci, u ATM predvorju.
Džil kaže predvorje... i ja ću.
Dobro sam. Ne, nisam sama. Ne znam, neki momak.
Neki momak! Lepo, neki momak.
Džil, sinoć sam te videla s nekim momkom. Silan momak.
Zdravo svima.
A na večerašnjem zamračenju činodejstvuje rabin Trivijani.
Čendlerov bivši cimer je bio Jevrejin, a ovo su jedine sveće koje imamo.
Srećna vam hanuka!
Pogledajte! Onaj ružni, goli tip je upalio gomilu sveća.
To mora da je bolelo!
Prošlo je 14,5 minuta, a ti još ni reč nisi rekao. O, Bože!
Učini nešto! Ostvari kontakt, nasmeši se!
Eto.
Pusti to, plašiš je.
Pozvao bi nekoga?
Da, jedno trista drugara iz gimnazije!
Da, hvala.
Halo? -Ja sam. -Čendler je!
Dobro si? -Jesam.
Molim?
Pojma nemam šta si rekao. -Daj mi Džoija.
Šta je bilo?
Gospode! Zarobljen je u ATM predvorju s Džil Gudejkr!
Slušaj, Čendlere...
Da, kao da mi to nije palo na pamet.
Hajde, neko.
Ja ću.
Završna godina koledža na bilijarskom stolu.
Bilijarskom stolu?
To vam je moja sestra!
Moje najotkačenije mesto je bilo
ženski toalet na drugom spratu Biblioteke grada Njujorka.
O, moj Bože! Šta si ti radio u biblioteci?
Fibs, a ti? -U Milvokiju.
Rose? -U Diznilendu, 1989, vrteška Svet ipak jeste mali.
Nemoguće!
Pokvarila se,
pa smo Kerol i ja otišli iza ono dvoje mehaničke holandske dece.
Popravili su vrtešku i nas zamolili da više ne dolazimo.
Rejčel?
Ja sam već rekla.
Nisi, hajde. -Jesam.
Hajde, reci nam.
Najotkačenije mesto...
u dnu kreveta.
Napravite mesta! -Eto pobednika!
Ja samo nikada nisam imala tako strasnu vezu,
u kojoj bih spavala s nekim nasred zabavnog parka.
To je bilo jedino za šta nije moralo da se čeka u redu.
Bari ni na mini-golfu nije hteo da me poljubi.
Ma hajde! -Da. Rekao je da zadržavamo ljude.
A za njega se nisi udala jer...?
Misliš li da postoje ljudi koji nikada u životu ne dožive...
Verovatno. -Stvarno?
Ali, reći ću ti nešto. Strast je isuviše precenjena.
Ma da. -Jeste.
Na kraju se ugasi. Ali ostanu ti poverenje, sigurnost i,
u slučaju može bivše žene, lezbijstvo.
Svima onima koji propuste strast ostaju sve te druge lepe stvari.
Ali mislim da s tobom neće biti tako. -Neće?
Vidim ti veliku strast u budućnosti. -Stvarno?
Vidiš? -Da.
O, Rose... tako si sjajan.
To nikada neće biti.
Koje? -Ti i Rejčel.
Zašto neće?
Jer si predugo čekao i sada si u zoni prijateljstva.
Nisam!
Ti si gradonačelnik te zone, Rose! -Ne žurim!
Pripremam teren, svakog dana sve sam bliži...
Manastiru!
Rose, kažem ti, ona pojma nema o čemu ti razmišljaš.
I ako je uskoro ne pozoveš da izađete, zauvek ćeš ostati u zoni prijateljstva.
Pozvaću je.
Samo čekam pravi trenutak.
Sada? -Sada!
Šta ti smeta? Vino, sveće? Mesečina?
Treba samo da joj priđeš i kažeš: "Slušaj, Rejčel..."
Zašto govorite "šššš"? -Pokušavamo da čujemo nešto.
Šta? -Zar ti ne čuješ?
Vidiš?
Želiš li žvaku?
Je li bez šećera?
Žalim, nije. -Onda ne, hvala.
Šta to bi, kog đavola?
Zapiši ovo: ako ti Džil Gudejkr ponudi žvaku, prihvati.
Ako ti ponudi raspadnutu životinjsku lešinu, prihvati!
Njujork nema struje, prokislo mleko može da otruje.
Ali ja se ne plašim, mlečnu hranu zaobilazim.
Idem. -Uradićeš to?
Hoću. -Da pomognem?
Ako izađeš tamo, mrtav si!
Rose! Mnogo sreće. -Hvala.
Kuda ćeš? -Napolje. -Ne, ne smeš tamo!
Zašto? -Zbog... razloga!
A to je? -Ne smem da ti kažem.
Šta se događa?
Dobro, slušaj. Moraš obećati da nikada nećeš reći Rosu da sam ti rekao.
Za šta? -Planira tvoju rođendansku zabavu.
O, moj Bože! Obožavam ga! -Pravi se da si iznenađena.
U vezi s čime? -Moja rođendanska zabava!
Kakva rođendanska zabava? -Dosta više! Džoi mi je rekao.
Meni nije. -Ne gledaj mene. To je Rosova stvar.
Tipično. Ja uvek poslednja saznam. -Nije, pričamo ti!
Ja sam poslednja saznala kad je Čendlera ugrizao paun u zoo-vrtu
i da si ti bila zaljubljena u Džoija kad se doseljavao ovamo. -Molim?
Izgleda da sam pretposlednja saznala.
Tako je lepo.
Imam jedno pitanje.
Zapravo, više se pitam. Ali... -Dobro.
Ovako...
Već neko vreme želim da...
Da, da, tako je. -Vidi onu malu macu!
Ovo je baktin, neće da boli.
Izvini. To je bio vosak.
Sirota mala maca se na smrt preplašila. Treba da nađemo njenog vlasnika.
Izbacimo sirotu malu macu u hodnik.
Dok nema struje? Neko će je zgaziti.
Kad bolje razmislim, žvaka bi bila savršena.
Žvaka bi bila savršena?
Žvaka bi bila savršena.
Mogao sam da kažem "može žvaka", "uzeću jednu". Ali ne.
Za mene, žvaka je savršena.
Gnušam se sebe!
To su kaluđerice. Mrze sve što živi.
Zdravo! Maločas smo našli ovu mačku i tražimo vlasnika.
Moja je.
Izgleda da vas mrzi. Sigurni ste? -Dajte mi moju mačku.
Samo malo! Kako se zove? -Bob Batons. -Bob Batons?
Dođi, Bobe Batonse.
Vi ste veoma loš čovek!
Dugujete mi mačku.
Mac, mac, mac!
Kuda si otišla, maco?
Hodite, srećne šestice!
Svi, ovo je Paolo.
Paolo, upoznaj se s mojim prijateljima.
Ovo je Monika. -Zdravo! -I Džoi. -Zdravo! -I Ros. -Zdravo!
Slabo govori engleski. -Monopol!
Vidi ti to!
Pa, odakle je došao Paolo? -Iz Italije, mislim.
Ne - večeras, iz zgrade, iznenada u naše živote?
Ispostavilo se da je ona mačka Paolova. Baš smešno!
Jeste smešno, a Rejčel ga stalno pipa.
Zdravo! Gledala sam po čitavoj zgradi, macu nisam našla.
Ja jesam. To je Paolova mačka. -Eto, opet poslednja saznajem.
A pretpostaviću, pošto mi niko nije rekao, da je ovo Paolo.
Paolo, ovo je Fibi. -Zdravo!
Nego šta!
Dobro, šta sad? Napravi balon.
Balon ima dečački šarm. Nestašno je.
Idemo.
Bravo, nestaško!
Dobro, samo treba da je uzmem i vratim u usta.
Spasao sam stvar! Vratio sam se u igru i...
... žvaćem tuđu žvaku. Ovo nije moja žvaka! Gospode!
A sad se daviš!
Dobro si?
Gospode, daviš se!
Bolje ti je? -Da, hvala ti. To je bilo...
To je bilo...
Savršeno?
Šta je to tako smešno rekao? -Pojma nemam.
Klasično. -Narode, šta to radim? Uopšte ne liči na mene!
Ako hoćeš, mogu ja.
Znam... samo bih da mu ugrizem donju usnu. Ali neću.
Prvi put kad mi se nasmešio,
te tri sekunde bile su uzbudljive kao tri nedelje na Bermudima s Barijem.
Vozili ste mopede?
Jer, čula sam... a, sad ne pričamo o tome. U redu.
Znam da je potpuno površno i da nemamo ništa zajedničko,
čak i ne govorimo isti jezik, ali, Bože!
Slušaj...
Slušaj.. treba da znaš nešto. Rejčel i ja smo, kao, zajedno.
Zajedno? -Da. -Vodite ljubav?
Tehnički, seks nije konzumiran, ali...
ali nije reč o tome.
Rejčel i ja bi trebalo...
Rejčel i ja bi trebalo da se spojimo.
A ako se ti isprečiš...
U krevetu?
Ne. Nisam na to ciljao.
Ako se ti isprečiš našoj vezi, ja ću biti veoma tužan.
Znači, ti...?
Ti ipak malo znaš engleski? -Malčice.
Znaš li šta je to smrad? -Ne.
Čudno, jer ti si jedan grdan smrad.
Čendlere, već sat vremena radimo ovo. Gledaj, lako je.
Spreman?
Probaj sad ti.
Ne, moraš da zabaciš!
Pogledajte! Poslednja sveća samo što nije dogorela.
10, 9, 8, 7...
... minus 46, minus 47, minus 48...
Hvala! -Hvala.
Malo je jezivo bez ikakvog svetla.
Narode, evo nenadmašnog!
Rose, ovo verovatno nije najbolji trenutak da se načne tema,
ali moraš da prirediš zabavu za Moniku.
Baš je bilo zabavno.
Da. I hvala ti što si mi dala da se poslužim tvojim telefonom
i što si mi spasila život. -Pa, do viđenja, Čendlere.
Ovo mi je bio sjajan nestanak struje. Vidimo se.
Zdravo! Moj broj računa je 7143457. Ne znam imate li ih,
ali želim kopiju trake.